TVQS (Tv Quality Subtitle)
Traducerea şi adaptarea: n-joy
Ce avem aici? Una, două, trei, patru fete frumoase. Haide.
Cesar, lasă-le înăuntru.
Fain. Nu tu. Prea obişnuit.
- Hei, Tinka. Ce faci? - Te aştept.
O nu. Nu poţi deveni super model aşteptând la o coadă. Urmează-mă.
- Bună seara Jimmy. Ea e Tinka. - E cu tine?
Glumeşti? Eu sunt cu ea. Ea e următoarea vedetă. Uită-te la ea.
Păi, ar putea să fie, însă nu e pe listă.
Lasă-mă să văd.
Uite, acum este, armăsare.
- Haide, - Lasă-le înăuntru.
- Deci aşa funcţionează. - Cine a fost asta?
- Hei, ce zici de noi, armăsare? - Aşteptăm de o oră.
Hei, Rufus.
Hei-hei!
- Ce se întâmplă? - Asta se întâmplă! Cine este?
Închide-ţi gura, Rufus. E Tinka. Toată lumea o cunoaşte pe Tinka.
O voi anunţa.
Hei, fata aceea de pe scenă ce se mişcă uimitor este Tinka.
Dominique Modeling Agency. Bună dimineaţa.
Nu, Caitlin nu este atât de devreme. Vă fac legătura cu căsuţa ei vocală.
- Hei, Lacey. - Bună dimineaţa.
Două apeluri din Paris, 1 din Milano, şi la ambele trebuie să suni înapoi.
Au! Shelby, vino încoace. Drăguţă, nu o lovi pe mama.
Lacey, ai adus-o pe Shelby din nou. Dominique te va omorî.
- Va fi luată la 7:30! - Ai grijă.
- Drăguţă, vrei să colorezi? - Da.
Dominique Modeling Agency. Bună dimineaţa.
Bine, poţi să trimiţi poza şi CV-ul tău.
Mulţumesc.
Dominique Modeling Agency. Bună dimineaţa.
Nu, Dominique nu este încă. Aţi dori să vă fac legătura cu asistenta ei, Helen?
Mulţumesc.
Alo, sunt Helen. Bună.
Bună dimineaţa Didier. Nu, nu...
Bine Jean Paul, deci hai să începem, pe cine ai rezervat pentru fotografiere?
Da, ca să fiu sigură, pe Varusha, Segrid Olafsson, Malak, Tinka...
Tinka?
Nu am nici o Tinka. Cine e Tinka?
Bună dimineaţa, Lacey. Asta e cea nouă? Lasă-mă să văd.
- Dominique este aici. - Miroşi ciudat. E pudră pentru copii?
- Trebuie să semnaţi astea, vă rog. - Tu cine eşti?
Mary. Sunt noua stagiară.
Sper să stai pe aici destul de mult încât să-ţi ţin minte numele.
Nu poţi lăsa fotograful să aştepte.
Modelele de la Dominiques nu întârzie niciodată.
Dominique? Dominique, aici e domnul pentru coperta Lola.
Bărbat oarecare. Păi, ăştia nu sunt bărbaţi oarecare. Mai caută.
Cer să vorbesc înainte cu ea. Lasă-mă să vorbesc cu Dominique chiar acum.
Am nevoie de lista pentru fotografiere. Da.
Of, ai auzit de Tinka, aşa-i?
Păi, dacă o vrei pe ea, te va costa dublu. Ştii?
E foarte cunoscută.
Bine. Ne-am înţeles. La revedere.
Iubesc clienţii noi.
Mulţumesc.
Caitlin.
Nu, nu. Arată ca şi un model. Nu, e pur şi simplu prea frumos.
Avem nevoie, ştii, de un bărbat blond, cu adevărat... frumos...
Dominique.
Vezi, acesta e blond.
Scuză-mă. Tu, cel cu apa. Cum te numeşti?
Gary Hagelnick.
Cia, nu ai vrea să îi faci o poză, te rog?
Vino aici să o facem.
- Nu mai pozez dezbrăcat. - Scuze.
Fă nişte poze de test. Cred că el este bărbatul nostru Lola.
- Lindsay va fi foarte încântată - Am întârziat atât de mult.
- Distrează-te cu surorile diseară. - Te voi suna când mă întorc.
Bine.
- Mătuşa Helen a venit! - Mătuşa Helen a venit!
Ţine-te bine.
Bună. Cum eşti?
Sunt atât de încântată că eşti aici. Şi miroşi bine.
- Mulţumesc. Ţine. - Hei, mătuşă Helen.
Tata, chiar o vei lua pe mama la Atlantic City?
- Da, o voi lua. - Helen, uite ce mi-am cumpărat.
Primul tău B.I. fals. Felicitări, "Doamna Gonzales".
- Era singurul nume pe care îl aveau. - Îi voi arăta noua mea ţestoasă.
Scuze pentru întârziere, lucram la...
- Şi ce făceaţi voi două? - Nimic.
- Vorbeaţi? Vorbeaţi? - Doar discuţii între fete.
Nu. Nu. Doar recuperam.
Vrei să mănânci ceva? Ţi-e foame?
- Nu. Mulţumesc. Am mâncat. - Pot să îţi fac ceva.
Sunt îndopată. Am mâncat un măr pe drum încoace.
Îmi pare rău Jenny.
Bine. Şi apoi...
Bine. Pune-ţi o dorinţă dragă.
Nu au putut să pună toate lumânările altfel ar fi pornit alarma de incendiu.
Îmi place. Mulţumesc.
Cu plăcere.
- Bine. De la cine este asta? Jenny? - Da.
Mă întreb ce este. Trebuie să fie...
Amestec de aromate!
Nu. Greşiţi cu toţii.
Nu este un amestec de aromate. Este un kit "Fă-ţi propriul amestec de aromate"
Minunat! O iubesc. Mulţumesc mult.
- Cine urmează? - Eu, eu, eu...
Lindsay, doar aminteşte-ţi...
că nu eşti niciodată prea bătrână pentru a dansa in lenjerie.
Nici vorbă.
Of, Dumnezeule.
- Of, Dumnezeule. Uite! - Of, nu, Devo.
Ai luat pălăriile. Unde le-ai găsit?
Nu mi-a venit să cred. Pe Internet. De peste tot. Mă plictiseam la lucru.
- Îţi mai aminteşti de asta? - Da.
Îmi amintesc ca arătai cam ca şi un hidrant.
- Îţi mai aminteşti mişcările? - Dacă îmi mai amintesc mişcările?
Vezi dacă poţi ţine pasul. Haide.
- Haide dragă. - Of, nu, nu, uită-te la tine.
- Să ne mişcăm bine. - Of Doamne. Nu.
Când o problemă apare, trebuie să te mişti
- Bine, mama. - Super, mama.
Bine. Dă-te la o parte. Sfinte Toledo.
Ce se întâmplă?
Jen, sora noastră mică a crescut şi a devenit o vagaboandă de club dance.
Vă rog. Ar trebui să vorbiţi. V-aţi distrat până acum.
Da. Asta a fost distractiv dar eu nu am avut niciodată mărimea 2, trădătoareo.
Hei, am fi câştigat dacă ne jucam "calul".
Audrey, Henry, fără jocuri video până nu vă curăţaţi bârlogul.
Mamă!
- Of dragă. - Noapte bună mamă, tată.
Arăţi bine acolo.
Mersi tată. Antrenorul a spus că pot să joc în toate meciurile.
- Asta e minunat! - Noapte bună tuturor.
Nu. Sărbătorita nu ar trebui să spele vasele.
- De acord. - Mda.
Mă voi duce să-mi schimb bluza şi mă voi întoarce să continui. Bine?
Bine.
Parcă aţi fi dintr-un catalog "Pottery Barn". Cum s-a întâmplat asta?
Parcă nu ar mai fi văzut o rochie înainte.
Păi... Nu au mai văzut o jumătate de rochie.
Ştii ce spuneai legat de catalogul "Pottery Barn"?
Ştii cum se ajunge acolo? Întâlneşti un tip drăguţ,
te măriţi şi ajungi să experimentezi...
Miracolul vieţii!
Păi nu ştiu de ce m-am deranjat să vorbesc cu voi.
Salutare acolo înăuntru. Te voi vedea în patru luni?
Da, te voi vedea. Sper să îţi placă amestecul de aromate.
Da, îmi place. Şi sper să îţi placă petrecerile Tupperware.
Şi o grămadă de flori. O grămadă de...
E deasemenea adevărat. Le iubesc.
Iubesc florile.
Mulţumesc băieţi.
Bine. Bine. Mulţumesc.
Asta a fost minunat. Helen şi Devon. E de ajuns.
Nu fă gălăgie. Am vecini.
Nu cunosc nici unul, însă îi am.
- Cu ce eşti îmbrăcat? - Nu ştiu. Orice îmi dau.
Ai luat astea de la şedinţele foto?
Ştii că nu ar trebui să iei hainele, modelule.
Ai dreptate. Deci, cred că ar trebui să le dau jos.
Te ajut eu.
- Ce e asta? - Pungă cu bule.
Fotograful a vrut ca eu să arăt mai musculos.
Îţi place?
- Totul e pregătit domnişoară Rosenthal - În final!
Haideţi înăuntru. Mulţumesc că aţi aşteptat.
Într-un minut. Într-un minut.
Christopher, nu mă fă să sun după o pizza.
Într-un minut.
- Bună. - Ce mai faceţi?
Bună. Ce e asta? Ambuteiajul de Duminică de la masă?
Ştiu, Ne tot spun "Într-un minut." de parcă ar fi o incantaţie.
Putem să aşteptăm ca nişte adulţi normali şi răbdători?
- Nu! - Christopher, bună.
- Aş dori un Bellini, vă rog. - Bellini.
- O, da. Bellini. - Bellini. Bellini.
Este sora mea.
Jenny, aş putea să te sun înapoi?
- Jenny, - Bărbaţi ca lumea la ora 12.
Jenny, mai rar. Nu te pot auzi.
Aceia se uită la tine sau la mine?
Poftim?
Of, nu.
- Nu, Jenny. - Helen, ce s-a întâmplat?
- Uită-te la Helen. - Jenny...
Helen, ce s-a întâmplat?
Alo, ce s-a întâmplat? Dragă, ce s-a întâmplat?
Poftim?
Eşti sigură?
A trecut banda şi a intrat în ei. Nu au mai avut cum să reacţioneze.
- Oricum, asta e ceea ce poliţia crede. - Îmi pare rău, Ed.
Îmi amintesc când au cumpărat casa aceasta.
Deci ce se întâmplă acum cu copiii?
- Of, hei! - Copiii au vreun bunic?
Da. Părinţii lui Paul au venit din Miami. Abia au ajuns azi, deci...
Îmi pare atât de rău.
Îmi pare atât de rău pentru mătuşa şi unchiul tău.
- Mulţumesc. - Mda, mulţumesc.
Reverendul Hallin a vorbit atât de frumos.
Mulţumesc încă o dată, drăguţă.
Îmi pare atât de rău.
- Îmi pare atât de rău pentru pierderea ta, Jenny.
Ştiu, drăguţă. Ştiu.
Miroase a mama aici.
Copii.
O mulţime de oameni aşteaptă să-şi prezinte condoleanţele.
Sunt sigură că ar aprecia dacă aţi veni jos cu toţii.
Vom trece peste asta.
Bine?
Nu ai vrea să mergi la magazin să îmi cumperi nişte şerveţele albastre?
Acum? Adică, nu am putea să folosim altceva?
Helen!
Am planificat înmormântarea şi am...
Am preparat mâncarea şi am luat în grijă trei copii foarte speriaţi.
Tot ceea ce-ţi cer sunt patru pachete de şerveţele albastre pentru cină
desenate cu o scoică pentru ca lumea să nu-şi amintească de sora ta şi soţul ei
cu hârtie de bucătărie... în poale.
Bine.
- Îmi pare foarte rău. - Mulţumesc.
Bună, sunt Wanda, vecina de lângă.
Dacă aveţi nevoie de ceva, numărul meu de telefon este pe caserolă.
- Mulţumesc, - Iar eu sunt Rudy, de vizavi.
Am vrut să îmi exprim condoleanţele. Toată lumea ţinea la Lindsay si Paul.
Bine. Vino încoace şi trimite-i fratelui tău o pasă.
Dă-i înainte. Arunc-o. Da!
Foarte bine. Acum pasează-i lui Sarah.
Haide Sarah. Haide. Haide, dragă.
"Secţiunea 5"
"Custodia şi grija copiilor fam. Davis"
"Un cont şi o asigurare au fost deschise la Banca Maplewood Savings
"pe numele Audrey, Henry şi Sarah Davis,"
"Această bancă deţine şi ipoteca proprietăţii Davis de pe str. Oak 207."
Da, Larry, iar ipoteca aceea e destul de mare. Trebuie să vorbim şi de ea.
Aşa vom face.
"Referitor la custodia lui Audrey, Henry şi Sarah,
prin aceasta, numim tutela celor trei copii,
împuternicind-o cu toate drepturile şi responsabilităţile ce le impune tutela,
pe Helen Harris."
Poftim?
- Poftim? - Nu e o greşeala.
Eu însumi am pregătit acest document pentru ei.
S-au exprimat foarte clar. Helen Harris.
Jenny ar trebui să îi primească.
Eu... Ea are copii. Eu...
Ea are freza de mamă. Ea e super-mama.
A lăsat o scrisoare pentru fiecare explicându-şi decizia.
Ştiţi că m-am ocupat de testamentul mamei voastre.
Şi al lui Lindsay şi cel al lui Paul au fost la fel de clare.
Doamne Sfinte, Lindsay!
Pot să o citesc pe a ta?
Helen!
- Există vreo anexă? - Da.
Dacă Helen nu reuşeşte sau nu doreşte să aibă grijă de copii
- atunci tu, Jenny, vei fi numită. - În sfârşit, un motiv.
Mulţumesc.
Doamne, de ce nu aţi început cu acest lucru?
V-o puteţi închipui pe Helen crescând trei copii?
Când ar trebui să le spun?
Cât mai repede posibil.
- Eşti sigură? - Mda.
Dar toţi am crezut...
Nu.
Va fi greu să ai grijă de noi dacă eşti moartă şi tu.
Asta?
Nu mă va omorî ani de acum.
Cine mă va duce la scoală?
Cred că eu.
- Şi să îmi facă frigărui de pui? - Eu.
- Si să-mi facă baie? - Eu.
Şi să-mi verifice mucii pentru infecţii?
Vom găsi pe altcineva să facă lucrul acesta.
Hai aici.
Tot ceea ce trebuie să facem e să rămânem împreună.
Totul va fi bine.
Mulţumesc de încercare, mătuşă Helen, însă nu va fi bine.
Haide Sarah. E timpul să faci baie. Haide Henry.
Bună idee. Super.
Copii, faceţi voi asta, cât timp mătuşa Helen verifică curtea.
Mătuşa Helen e mai bătrână decât tine, Audrey?
Coborâţi în continuare.
Se joacă ascunselea?
Nu cred.
Suntem într-un mare rahat.
Iubesc pizza din New York.
Mătuşă Helen, putem merge mâine la Statuia Libertăţii?
Nu, pentru că nu vom fi aici...
- Unde e Henry? - A spus că se întoarce imediat.
Merg la baie pentru cinci secunde şi dispare?
- Cu muştar. Poftim. - Eu nu am vrut muştar.
- Nu vrei muştar? - Nu.
Bine. Fără muştar.
- Uite-l acolo. - Henry!
- Bine? Cine va plăti pentru asta? - Mătuşa Helen,
- Nu poţi să faci asta. Nu poţi pleca. - Urăsc pizza. Am vrut un hotdog.
- Poţi să-i plăteşti lui Aaron, te rog? - Eu sunt Aaron.
Bună Aaron. Îmi place că îşi face prieteni noi. E minunat.
Povesteşte-mi!
Data viitoare când mai vrei vreun hotdog, să-mi spui. Bine?
- Şi mergem cu toţii. - Bine.
- Unde mergem la cină? - Asta e cina.
Mama nu ne lăsa niciodată să mâncăm doar pizza la cină.
Şi tata spunea totdeauna să nu mâncăm când mergem pe stradă.
Păi, ei nu sunt aici să ne spună, deci nu contează.
Câte paturi ai în apartament, mătuşă Helen?
Mătuşă Helen!
- Audrey, genunchiul tău. - Opreşte-te!
Copii. Ş!
Vă spun, dacă nu ne culcăm acum,
Nedormita Sally se enervează tare când copii nu vor să doarmă.
Unde e Sarah? Sarah?
Sunt chiar aici jos.
Picioarele lui Henry miros!
- Dar eu sunt un bărbat. - Dă-i un iz mătuşii Helen.
Nu vreau să-ţi miros picioarele.
Se simt de aici!
Henry!
Trebuie să-ţi speli picioarele nu doar o dată pe săptămână.
Noapte bună tuturor.
Audrey, ieşi din baie.
Foc! Foc!
Mătuşă Helen?
De ce mergem înapoi? A fost minunat. Ar trebui să stăm mai mult acolo.
- Mai mult timp? - Mda.
Am putea să ne mutăm aici.
Nu putem să dormim în fiecare noapte într-un pat ce miroase a picioare.
Ne vom muta într-un alt apartament. E un oraş imens.
Vei fi mai aproape de lucru şi de toate. Îţi iubeşti munca.
- Şi cu Henry şi Sarah? - Ce-i cu ei?
Merg la şcoală. Au prieteni. Aţi crescut în cartierul acela.
Tocmai de asta. E un cartier trist acum.
De fiecare dată când mergem acolo ne gândim la mama şi tata.
- Copiii mă tratează altfel. - Vom mai discuta asta mai târziu.
Te rog mai gândeşte-te la asta, mătuşă Helen.
Bine. Avem un tren de prins. Să mergem.
Henry, nu te mai spăla atât pe dinţi. Îţi vor cădea.
- Nu pot să-l bag pe Hippo în rucsac. - Dă-l încoace.
Bine.
Aşa. E în rucsac acum. Eşti fericită acum?
Henry!
Acum, ceea ce mai trebuie să facem e să-i spunem mătuşii Jenny.
Mă gândesc la asta, Audrey. Mă voi gândi la asta.
- Spune-i că am votat. - Mă voi gândi la asta, Audrey.
Înţeleg sentimentele copiilor
dar asta nu face parte din plan. - Ăsta e planul tău, Jenny.
Bine, atunci cum rămâne cu ideea de a nu vinde casa lui Lindsay.
Ştiu că v-aţi oferit să plătiţi ipoteca, dar e enormă.
Am vorbit la bancă şi ipoteca e prea mare pentru noi.
Bine. În afara faptului că e ideea mea, ce nu e bine la mutarea pe strada asta?
Vreau să spun, cred că liniştea familiarului este mai bună
decât forfota copleşitoare a oraşului.
Copii, puteţi să vopsiţi doar ouăle şi să nu vă vopsiţi între voi?
Jenny, Sarah crede că părinţii lui Hippo sunt în vacanţă. Că se vor întoarce.
Henry se plimbă ca un zombi şi desenează scheleţi.
- Audrey este aliata mea. - Trebuie să fii cu ochii pe ea.
Uite, nu sunt fericiţi. Şi mi-au spus asta chiar ei.
Nu vor fi fericiţi niciunde acum.
Bine. Aşteptaţi. Lasă-ne să vorbim un minut.
Stai să vezi ce va aduce Iepuraşul. Va aduce mult mai multe ouă.
Iepuraşul nu vine. S-a alăturat la 50 Cent.
- De ce eşti aşa de zvăpăiat? - Tu eşti zvăpăiată.
Helen are dreptate. O schimbare ar putea fi bună pentru ei.
Şi dacă nu va funcţiona, se vor putea întoarce oricând în Jersey,
Mi-ai băgat în păr.
Ştii ceva? Ştii ceva?
- Of, nu. - Nu te prea pricepi, mătuşă Helen.
- Opreşte-te! - lrwin e după tine!
- Ţestoasele poartă... poartă boli. - Opreşte-te, Sarah, te rog.
Trebuie să găsim un apartament. Trebuie să o ajutăm pe mătuşa Helen.
Bine? Făcând linişte.
Opriţi-vă.
Stop.
Nu.
Chelsea? Nu.
Ştiţi, am auzit că ar fi ceva chestii decente în Queens.
Nu. Noi nu suntem oameni de pod şi tunel. Noi suntem de Manhatan.
Patru dormitoare. Lângă parcul central. Proprietarul vrea să închirieze repede,
aşadar cere un preţ rezonabil pentru un apartament în New York.
Doar nouă mii pe lună.
Aceea e fata ce se uită la 4B.
- O baie. Asta e tot? - Mda, păi,
vă voi nota pe listă dacă unul cu două se eliberează. Uite aici - flower power
Cred că Audrey poate să ia camera din spate şi Henry
cu Sarah vor putea să o împartă pe cea din mijloc iar eu voi dormi pe canapea.
Graffiti.
Bineînţeles, e destul loc pentru o canapea aici. Uite, ai vedere frumoasă.
Deci, agentul menţiona un sistem vizual de securitate. Cum funcţionează?
Când cineva sună, scoţi capul pe fereastră şi te uiţi jos.
Asta e partea vizuală.
Apoi le strigi să urce sau nu. Aste e partea de securitate.
Poftim cheile. Bine aţi venit la Astoria Arms.
Sunt disponibilă doar între 8:30 şi 9 dimineaţa pentru că am şi eu o viaţă.
Deci...
acasă!
Am comandat pizza. Ar trebui să ajungă în 30 de minute.
Ştiu asta. Pun pariu că e vopsea cu plumb.
Copii. Copii.
Nu mestecaţi pervazul geamului, bine?
Mda. Rămâneţi la picioarele mesei, aşa cum v-am învăţat.
Bine. Haideţi copii. Să mergem. Astăzi. În dormitor.
Geamul ăsta e vopsit închis.
Vreau să spun că pentru 1200 pe lună, ar trebui să ai ferestre ce se deschid.
- Vreau patul ăsta. - Uite, pentru a zecea oară,
în casa veche eu aveam patul ăsta, iar tu pe acela.
- Dar eu vreau patul ăsta. - Până aici! Hippo zboară pe fereastră.
- Urmat de lrwin. - Copii!
Nu vă mai bateţi. O pişcă tot timpul, şi încă tare. E greu.
Mulţumesc.
- Deci nu e chiar aşa de rău, Jen? - Nu.
- Bună. - Sunt Nilma Prasad. Locuiesc pe etaj.
Aici e nişte samosas ce am preparat-o pentru voi.
Deci asta te va face vecina mea. Aceasta e vecina mea.
Amabila mea vecină. Jenny, Nilma, eu sunt Helen.
- Nu, eu sunt Nilma. - Eu sunt Helen. Aceea e Jenny.
L-am prins pe ăsta pe hol, ţipând.
- E bine, Flora. Dl. Costello e surd. - Eu nu.
Văd că ai şi tu copii, poate facem o întâlnire de joacă o dată?
Of, Doamne. Asta ar fi minunat.
Super.
- Eu sunt Jenny, sora lui Helen. - Bună.
- Aş putea să îţi cer o favoare mare? - Da.
Helen e nouă ca şi mămică.
- Exact. - Aceştia nu sunt copiii ei?
- Sora noastră a murit. - Oh, Îmi pare rău. Fie binecuvântată.
- Deci, Nilma, dacă ai putea uneori... - Absolut.
- Şi dacă ei... - Ceea ce vor şi face, nu?
- Ai putea... - Nici o problema.
- Asta e tot ce cer. - Bine, nu mai zi nimic, te rog.
- Mulţumesc atât de mult. - Bine, nici o problemă.
- Doar discuţii între mămici. - Bine.
Helen, unde te-ai decis să trimiţi copiii la şcoală?
E aranjat.
E doar gimnaziul şi ar trebui să fiţi separaţi.
- toţi trei. - Nu.
Votez contra separării.
Ştii, poate ar trebui să căutăm o şcoală cu mai puţini poliţişti în jur.
Audrey. Bună. Să mergem.
Haideţi copii. Taxiul ăsta o să coste cam 100$.
- Fata asta e drăguţă. - Bună, mda, e drăguţă.
Frumos, Audrey. Mulţumesc că-mi faci viaţa mai uşoară.
Oricum, nu-mi place şcoala.
Adică, voi sări peste şi mă voi angaja.
Mie îmi place la şcoală. Vreau să merg la şcoală. Vreau asta.
Mătuşă Helen, ne-ai promis că vei găsi o şcoală.
O, Doamne, ajută-mă.
Încetineşte. Stai.
Asta a fost rapid. Copii.
Lisa, nu mai trage de bluză.
Adică, Luteranismul a fost în familia noastră de când
Luteranii au fost în zonă.
Să fii Luteran e cel mai bine. Adică, aşa-i copii?
Hippo vrea şi el să fie Luteran.
Hippo este un Luteran.
Ştiam că Domnul ne-a spus să ne mutăm aici ca să mergem la şcoala asta bună.
O educaţie bună şi solidă ne-a învăţat că cea mai bună cale este cea Luterană.
- Adică, nu-i aşa Părinte? - Pastor.
- Părinte Pastor. - Pastor Parker.
Aşa e.
Mulţumesc pentru declaraţia frumoasă.
Aleluia.
Voi avea nevoie de hârtiile de transfer şi teste de sânge şi sunt înscrişi.
- Teste de sânge? - Să fim siguri că sunt Luterani.
Ai fi surprinsă să ştii câţi ne-Luterani încearcă să se strecoare.
Sunt sigură. O problemă.
Sunt hemofilici.
Toţi trei. Nu li se poate lua sânge.
- Şş, sunt sensibili. - E o glumă.
De ce aş glumi despre hemofilie?
Nu e nici un test de sânge. Asta-i gluma.
Nu trebuie să fii Luteran pentru a veni aici. Suntem în Queens.
Sunt cam 50 de copii Luterani în tot cartierul.
Să aruncăm o privire în jur?
Deci avem locuri. Vă descurcaţi cu predarea?
- Nici o problemă. - Pripanda!
Henry, avem acolo terenuri de baschetbal, săli de gimnastică.
Sfânta Barbara crede în baschetbal.
Şi ce cred Luteranii că e după moarte?
Cam aceleaşi lucruri rai, iad, purgatoriu?
- Cam aşa. Asta e şcoală veche. - Vrei să vezi terenurile de baschet?
- Nu, mă voi juca pripanda. - Bine. Joacă tare.
Bine.
Pastore Dan.
Bună.
Scuzaţi-mă.
Dna. Fricker. Ştiu ce aveţi acolo.
- Ţi-am făcut nişte negrese speciale. - O să...
- Primeşte o grămadă de negrese. - Văd asta.
Mmm, mai bune decât data trecută.
- Bună, eu sunt Phyllis Shore. - Helen Harris.
- Ea e fiica mea Lisa. - Bună, Lisa.
- Ni te vei alătura la Sfânta Barbara? - Sper.
- Mulţumesc. Ne vedem Duminică. - Bine. La revedere.
- Ne vedem Duminică la vecernie. - Ne vedem la vecernie.
Ne vedem la vecernie.
Ştii ce înseamnă vecernie?
Un fel de scuter?
Destul de aproape.
Avem zece minute. Nu vreţi să întârziaţi în prima zi de şcoală.
Audrey.
- Te rog ieşi din baie. - Nu sunt acolo.
Nu pot să o fac. Nu-mi amintesc cum.
Drăguţă.
- Nu-mi amintesc cum. - Care-i problema?
- Pantofii tăi? Lasă-mă să te ajut. - Nu! Nu!
Sarah, drăguţă, trebuie să mergem la şcoală.
- Bine? Lasă-mă să te ajut. - Nu! Nu aşa se face. Nu ştiu cum.
Drăguţă, eşti agitată în legătură cu azi? Adică, e o zi mare la şcoală.
Mama o învăţa cum să lege şireturile chiar înainte să.
Bine.
Şi cred că avea un fel special pentru a-i lega.
Mama ta şi cu mine probabil am învăţat acelaşi fel.
Lasă-mă să mă gândesc. Ceva despre...
Iepuraşi.
Aşa-i.
Urechi de iepuraş.
Faci două urechi de iepuraş.
Iepuraşul ocoleşte copacul.
În vizuină.
Trage bine.
Da. Da.
- Grăbiţi-vă, grăbiţi-vă. - Când vii de la lucru?
Până la cină. Audrey e şefa, aşa că ascultaţi-o. Bine?
Nu vreau să ascult de ea.
- Pastore Dan. - Pastore Dan.
- Sunt cei patru Luterani. - Am ajuns.
Aţi ajuns.
Pastore Wells, îi conduceţi vă rog pe Henry şi Audrey în cameră?
Sigur.
- Bună, Audrey. - La revedere.
- Pa. Fiţi atenţi! Staţi drepţi! - Bună dimineaţa.
Stai, ce facem cu prânzul?
- Mâncaţi-l. E sănătos. - Am vrut să spun că nu avem nimic.
Oh! Aşa-i. Mă ocup eu de el.
La revedere.
- Aveţi să-mi schimbaţi 20? - Totdeauna am rest la donaţii.
- Şi grădiniţa? - Chiar acolo.
Uite, e un pastor ce jonglează, Sarah.
Bună, bine aţi venit. Dna. LaGambina.
- Helen Harris. Ea e Sarah. - Bună, Sarah.
Uită-te la lucrurile astea distractive. Ai carioci şi creioane,
cărţi de colorat şi toată lumea drăguţă. Bună. Te vei distra de minune.
Toţi desenăm animalul preferat. Lily desena o pisică.
Sarah, vrei nişte creioane?
Oh, nu, nu alea. Alea sunt cariocile educatoarei.
Mai bine iţi pui sveterul pe tine. E răcoare afară.
Bine. Asta a fost comic. Scuze, Sarah.
- Puteai doar să-mi spui. - A fost mai comic aşa.
- Cine e ăsta? - Hippo.
Toata lumea, acesta e Hippo.
Bine. Bine. Bine. Destul. Haideţi. Să începem.
Bună, Lacey.
Helen.
- Ţi-am spus că voi ajunge. - Bine. Stai jos, drăguţă.
- Cine e aia? - Aceea e practicanta.
Mută-te mai în afară, practicant-o. Caitlin, mută-te.
Bine.
Acum, ce se întâmplă cu contractul Armani? Va fi gata până să mor?
Tom a rezolvat în dimineaţa asta, şi e tot pregătit pentru călătoria în Miami.
Bine. Iţi va plăcea acolo.
- Eu? - Da. Te-ai întors. Am nevoie de tine.
Dominique, eu... eu nu pot să mă ridic şi să plec pentru încă o săptămână.
- De ce? - Am...
Copiii.
Cine vrea să-i ia locul acestei mămici într-o călătorie la clasa I spre Miami?
Caitlin. Mergi tu. Helen îţi va spune ce să iei cu tine.
Nu purta nici una dintr-alea cu buricul gol. Sunt atât de învechite.
Şi vreau bagajul trimis dinainte cu Federal Expres.
Bine, asta e tot. Lacey, cu cine am prânzul azi?
- Era Vogue, sau Elle, sau...? - Vogue la Cipriani.
Bine.
E bine să te avem înapoi, drăguţă.
Vom rezolva restul la prezentarea de modă de diseară.
Diseară?
Doar dacă, bineînţeles nu ai altă întâlnire cu cercetaşe.
Oh, nu, nu. Voi fi acolo.
- Bine. - Bine.
- Hola! - Drăguţă, aici.
- Bună. - Cine-i partenerul tău?
- Numele lui e Pate. - Zâmbet mare.
Mulţumesc. Luaţi loc vă rog. Spectacolul începe imediat.
Aceea e Martina, super-modelul, cea ce stă lângă Dominique.
Cine sunt cele ce stau în capăt?
Acelea sunt agentele ce încearcă să o fure de la ea.
Bună. Aveţi o agenţie minunată.
Cred că ar trebui să luăm prânzul împreună.
Opriţi luminile din sală şi daţii drumul.
- Bună, Teddy. - Bună. Copii, nu atingeţi luminile.
Scuză-mă. Mulţumesc.
- Hei, bună. - Locuri în primul rând!
- Ce se întâmplă? - Nu e destul loc.
Puteţi să vă înghesuiţi încă un pic?
- Copii ăştia nu locuiesc în Queens? - Ştiu.
Ştiu. Nu am găsit pe nimeni să aibe grijă de ei.
Dar nu-ţi fă griji. Nici nu vei observa că sunt aici. Eu sunt aici să lucrez.
Copilul ăsta e în pijama.
Mătuşă Helen, mi-e foame.
- Trebuia să-ţi mănânci hamburgerul. - Era cu ceapă.
Bine. Ai grijă de ea un pic. Vin imediat.
- Uită-te la ea. - Pleci?
Uită-te la Sarah.
Hei, tovarăşe.
- Lucrezi la insigna ta de merit? - Sunt cumpărător de la Victoria Secret
Eşti cu Helen şi ar trebui să mergi la locul tău. Mda. Spune Teddy.
Mucii mei sunt verzi?
Da. De fapt aşa arată.
Un fel de verde Prada. Nu e cea mai bună colecţie a lor. Bagă-i înapoi.
- Uite, un căţeluş! - Da. Uită-te la căţeluşul drăguţ.
Bună, căţeluşule.
- Of, Doa... - Vino încoace, căţeluşule.
Eşti în regulă? Model căzut. Repet, avem un model căzut.
Of, nu, Sarah, ce faci? Eşti bine?
- Ce s-a întâmplat? - Totul e bine.
Totul e pregătit. Limuzina e jos.
- Martina. Bine ai venit în agenţie. - Mulţumesc. Sunt atât de emoţionată.
Poţi să-ţi manifeşti entuziasmul în limuzină. Haide, jos cu tine.
Deci, ar trebui să fim la Coney lsland în aproximativ o oră.
Scuză-mă. Aici e Helen.
- Bună, sunt Dan. - Dan. Care e problema?
Nu-i nimic. Avem doar o mică problemă cu Sarah aici.
- Cred ca ar trebui să vii la şcoală. - Să vin chiar acum?
E un pic cam greu să ajung la şcoală acum. Lucrez. Ea e bine?
Helen.
Dă-mi telefonul.
Mda. Bună.
Vom fi imediat acolo. Bine.
- Eşti sigură? - Nici o problemă. Avem destul timp.
Ştiu cum e. Am şi eu un copil de 4 ani.
Apoi nu am putut găsi vizuina pentru iepuraş.
- Urăsc când se întâmplă asta. - Şi eu.
- Copii, vreţi să mă machiaţi? - Da.
- Pot să fiu o prinţesă? - Da. Eşti frumoasă.
Bine.
Sarah, nu trebuie să înveţi să-ţi legi şireturile acum.
Când vei fi pregătită să-ţi legi şireturile, o vei face.
Aşa e. Să-ţi legi şireturile e greu. De ce crezi că Isus purta sandale?
- La revedere. - Mulţumesc, pastore Dan.
- Arăt frumoasă? - Da.
Deci, vreţi să vă jucaţi? Totul va fi bine.
Încă un pic de verde aici sus.
Staţi!
Acelea sunt permanente?
E bine. Mi se întâmplă şi mie tot timpul. Vor veni jos după câteva zile.
Îmi pare rău Helen.
Nu merge.
Înţeleg.
Îmi pare rău Dominique.
Mulţumesc atât de mult pentru tot.
Îmi voi aduna lucrurile.
Hei! Opriţi tărăboiul ăla.
Eşti în regulă, mătuşă Helen? Te-ai uitat la reluări toată ziua.
Reluările sunt cultura şomerilor.
Hei. Deschid eu. Nu am nici o viaţă.
Omu' de la cablu.
E exorcistul.
- Bună. - Bună.
Îmi pare rău pentru Martina.
- Am adus mâncare pentru alinare. - Chunky Monkey.
- Nu vrei să intri? - Pastore Dan.
Hei, copii.
Cum a trecut de sistemul vizual de securitate?
- Cui îi pasă? Ne putem uita la MTV. - Mda.
E comic că pentru un moment îmi trăiesc viaţa
nerealizând cu adevărat că împart planeta asta cu carioci permanente
şi în momentul următor o astfel de cariocă are, să spunem,
un impact incredibil în cariera mea.
- Hei, Helen. - O bulină neagră în dosarul meu.
Marcat pentru viitor...
- Helen. - şi, curând, cariera mea e terminată.
Ca şi ţestoasa ta.
- Poftim? - Ţestoasa e moartă.
Of, nu.
Of, Irwin, nu.
Odihnească-se în pace...
Taci. Nu înţelegi. Asta e ţestoasa lui Henry. E prietenul lui.
E...
Nu poate fi moartă...
Păi, e moartă.
Trebuie să găsim o dublură acum.
Aici.
Ce facem cu castronul gol?
Îl ascund eu.
Co... Copii!
Mergem să luăm caramel şi sirop de ciocolată pentru îngheţată.
Voi staţi şi uitaţi-vă la televizor.
Şi nu veniţi în bucătărie. Tocmai am ceruit pe jos.
- Fratele de mult pierdut al lui Irwin. - Mda.
Mulţumesc că faci asta. Eşti salvatorul meu.
- Vreau să spun... - Ştiu ce vrei să spui.
Şi, cum merg treburile?
Bine.
- Bine. - Doar bine?
- Mda. La ce te referi? - Păi, doar că am
observat că Audrey petrece prea mult timp cu băieţii.
Ştii, asta e normal pentru perioada prin care trece, să atragă atenţia,
dar unii dintre aceşti copii nu sunt chiar îngeri. Ştii ce vreau să spun?
Sunt la 15 ani. E specific vârstei. E inofensiv.
Nu, nu e chiar inofensiv, deoarece unul din bobocii ăştia - se numeşte BZ -
Sunt pe cale să-l dau afară din şcoală.
Hai doar să mergem sus, înainte ca Henry să găsească castronul.
Henry. Ai spus că îi place baschetul. Niciodată nu a ridicat o minge.
Ştiu. Am remarcat asta.
Treaba de ieri cu Sarah şi pantofii, nu e prima dată...
Hei, la ce te aştepţi, Dan?
Şi-au pierdut părinţii, s-au mutat în alt oraş, au schimbat şcoala, religia.
Păi, hai să vorbim de nişte lucruri ce ai putea să le faci acasă.
Vrei să ştii ce am făcut acasă?
Am făcut tot ce am putut.
Ai idee ce a făcut lucrul ăsta vieţii mele?
Hei, Helen, ai vreo idee ce le-a făcut lor?
Hei. Pastore Dan, dl. Dreptate, atârn de o aţă aici.
Mi-am pierdut sora, viaţa socială, venitul,
nu mai intru într-un număr 2 şi - tocmai acum - slujba.
Cam singurele care nu au dispărut sunt atacurile de nicotină
şi cele câteva kilograme ce s-au aşezat pe fundul meu.
Deci iartă-mă dacă nu sunt emoţionată să primesc lecţii, în Queens,
că sunt un tutore leneş pentru trei copii
care poate nu ar fi trebuit să-i primesc din start.
Nu ţi-au fost daţi, ţi-au fost încredinţaţi de mama lor, care...
Sa nu vorbeşti despre Lindsay.
Să nu îndrăzneşti să vorbeşti despre Lindsay. Nu ai cunoscut-o.
- Dă-mi ţestoasa. - Asta a întrecut măsura. Îmi pare rău.
Dan, dă-mi ţestoasa naibii.
Helen...
Helen.
Hei. Helen.
Dominique e un trecut impresionant. Dar trei copii?
Sunt nişte copii minunaţi. Îşi cam au grijă singuri de ei.
Iubim copiii. Ne gândim să adoptăm.
Dar ar fi în joc multe călătorii şi anunţate pe neaşteptate.
Iubesc să călătoresc.
Dar vor fi călătorii lungi?
Dar nu sunt singură în linia mămicilor.
Vom ţine legătura.
lrwin, nu eşti tu însuţi.
Bine. Sarah a adormit. Merg în pat şi asigură-te că daca îi trebuie ceva,
poţi să îi aduci.
Nu văd nici o petrecere. Nu e nici o petrecere.
Aşa-i.
Mda. Bună.
Bună.
Hei, toată lumea, ea este mătuşa mea Helen.
Nu se aseamănă cu nici o mătuşa de-a mea.
Ce faci...? Ce e asta? Ce e asta?
Am crezut că vrei să-mi cunoşti prietenii.
Acesta e BZ, E un DJ. Acesta e mixajul lui.
Ce se întâmplă, mămico?
Ce se întâmplă?
Ai un cuibuşor trăznet.
Mulţumesc.
Telefonul sună în cuibuşorul meu trăznet.
Alo.
Te sun să-ţi amintesc să vii de Ziua Mamei.
Jenny, crezi că încă e o idee bună? Adică, nu ştiu dacă copiii sunt...
Vor fi bine. Şi încă vom mai face treaba cu scrisoarea?
Sigur. Ţi-o voi arăta pe a mea. Tu mi-o arăţi pe a ta.
- Ce e gălăgia aia? - Audrey are musafiri.
În timpul săptămânii? Ar trebui să îi faci să plece.
- Ce să spun? - Spui, "Mergeţi acasă."
- Bine, şi dacă întreabă de ce? - Spui, "Pentru că spun eu."
Bună. Putem da mai încet muzica?
Hei, copii. Hai să dăm muzica un pic mai încet.
Vă rog. Mulţumesc.
Acest cuibuşor se închide.
Şi cred că e timpul să plecaţi.
De ce?
Pentru că am spus eu.
Îţi spun eu, vom pleca înainte să-ţi dai seama.
- Bianca. - În regulă.
Jenny, nu cred că sunt gata să plece acasă încă.
Helen, dămi-o pe Nilma, acum.
Bine. Sunt gata.
Helen a spus să prindeţi viteză. Dispăreţi de aici, urâţi mici...
Fata Bimbo.
Ce crezi că e aici? Şi tu, ce adormi, pleacă.
Petrecerea e gata. Liftul pleacă. Hei tu. Asta nu e o petrecere cu dormit.
Plecaţi. Plecaţi măi. Plecaţi căţei băgăcioşi.
- Tu, pleacă. - Nu.
- Am spus, "Pleacă." - Răcoreşte-te, d-şoară Rambo.
- Încerc să-mi adun lucrurile. - Pleacă. Derbedeu mic. Pleacă.
- Hei, BZ, hai să ne cărăm. - Mişto petrecere.
Băieţel de scutece cu pantaloni lăbărţaţi, du-te la mama.
Serios. Plecaţi de aici.
Am spus plecaţi! Plecaţi de aici.
Acasă cu pantalonii voştri lăbărţaţi şi cu scutecele voastre.
Mergi acasă, copil neascultător.
Noapte bună, Helen.
Care-i problema cu tine?
Nu-ţi aminteşti cum e să fii tânără?
Bineînţeles că îmi amintesc.
A fost Miercurea trecută.
Bună.
Pot să te întreb ceva?
La ce se gândea Lindsay?
Ascultă, nu-ţi fă probleme pentru asta. Vor aprecia când vor fi mai mari.
Ştiu, doar nu-mi place să fiu urâtă.
Mie îmi place.
- Eu nu am relaţia aia... - Ai.
Ştii, poţi să-mi spui toate problemele tale, pe bune. Rezolv orice.
Am scos o dată o pată de ulei de pe mătase.
Bine, rezolvatoare-o, îmi poţi găsi o slujbă aproape şi plătită decent?
Şi o asigurare dentală pentru tripleţi?
Soţul meu Ravi.
Ştiţi unde aş putea să-l găsesc pe Ravi Prasad?
Mda. E înăuntru.
Vei vedea, suntem ca o familie mare aici.
Proprietarul, dl. Massey, de treabă, corect, dar mofturos pe cine angajează.
Hei, Ralphy, vreun cumpărător la frumuseţea aia lămâi?
Deşteptule.
- Încă am 5$ spunând că o vei vinde. - S-a făcut.
Am... Am rămas blocaţi cu Lincolnul ăsta lămâi. Stă aici de luni întregi.
Dl. Massey oferă o şuncă celui care o vinde.
- O şuncă? - Mda.
Băieţii sunt înnebuniţi pe aici după carne gratis.
Acum, ascultă. Dl. Massey e un pic nervos.
Azi a jucat în faţa camerei în prima reclamă TV.
Şi uitaţi-vă la mine, Mickey Massey, un nume în care poţi avea încredere.
Of... Mda. Am uitat să arăt.
Vrei să-ţi iei o maşină de mâna a doua? Veniţi... Charlie! Charlie!
Sunt eu. Mda. Reclamă.
Vrei să-ţi iei o maşina de mâna a doua? Veniţi la Massey Motors...
Intră.
Mulţumesc.
Mda, am arătat iarăşi greşit.
- Bună, sunt Helen. - Ia loc. Imediat. Doar ia loc.
Ţine minte: Massey înseamnă încredere.
- Ce ai spune despre aia? - Aş crede-o.
Nu o fă. Massey nu înseamnă încredere. Înseamnă pantă în Franceză.
Nu pot fi necinstit.
Ravi, refilmăm reclama.
Cinstită. Ne trebuie o reclamă cinstită. Ravi. În regulă?
- Îmi pare rău. D-şoară Harris. Bine. - Da.
- Cât timp ai lucrat ca secretară? - De fapt nu am fost secretară.
După cum scrie acolo, am fost asistent executiv la Dominique Courier,
şi am avut promisiuni de promovare la agent.
Bine.
Pari o fată de treaba, Helen. Şi eşti o prietenă de-a lui Ravi şi Nilma.
În regulă, căutăm un recepţioner.
Plata e 17,50 pe oră, programul e de la nouă la cinci.
Deci, cum îţi convine?
Întotdeauna am crezut că aş putea face carieră în maşini folosite.
Noi nu vindem maşini vechi. Maşini de mâna a doua sau au fost în proprietate.
Au fost în proprietate.
Acum, trebuie doar să treci un mic test. Bine?
Ravi la piese.
Ravi la piese. Ravi la piese.
Ralphy la sala de expoziţie.
Mda?
Helen la casierie.
Bună ziua.
A ajuns pe copertă! O ştiu pe fata asta. O ştiu.
- Arată bine. - Deci câte copii aţi dori?
Nici una.
Bun. Copii, spălaţi-vă pe mâini. Hei, tu, uite, uite, uite. Bună. Bună.
- Bună, drăguţă. O fericită Ziua Mamei. - Ziua Mamei fericită.
- Tu. - Mătuşa Jenny, hei.
Of, Doamne. Toată lumea, luaţi loc vă rog. Bine. Vom mânca imediat.
Deci, ţi-ai amintit să îţi aduci scrisoarea?
Of, bineînţeles că am adus-o.
- Nu înainte să mi-o arăţi pe a ta. - Păi, de ce nu am face asta după cină?
Stai!
Ce s-a întâmplat cu trenul? A avut întârziere?
Nu, nu. Audrey a făcut samosas la Nilma, aşa că am luat următorul tren.
Doar una?
Păi, le-a fost foame şi le-au mâncat pe drum.
Pot să te ajut cu ceva, Jenny?
Ştii ceva? Am organizat totul.
Ooh, Ooh,
Drăguţă, ce-a zis mama despre lovituri când are o conversaţie?
Trebuie să aştepţi până termină.
Mulţumesc mult.
I-ai ordonat fătului?
Nu e niciodată prea devreme să înceapă să înveţe maniere.
Bine, copii. Suntem gata.
- Of, Doamne. - Uitaţi-vă la aia. Hei, copii.
- Vaca sfântă. - Mda.
- Oliver, te-ai spălat pe mâini? - Da. Mamă.
Totul e delicios, iubito.Nu trebuia să găteşti de Ziua Mamei.
Ştii că nu mă deranjează. Să fii mamă e cea mai bună slujbă de pe Pământ.
Ştiu că mama ta a simţit aşa.
- Jenny. - Ce?
Toţi o iubim. Ne e dor de ea. Putem să-i menţionăm numele. Sau nu?
Mie nu-mi place.
Nici mie.
Ştiţi, nu aţi vrea să povestim despre ce aţi citit?
- Harry Potter. - Harry Potter.
Chestii de Shank 54.
- Asta sună interesant. Cine e? - Scrie poezii.
Pe pereţii blocului nostru. Cu spray la patru dimineaţa.
Uneori ajut când nu pot să dorm
pentru că mătuşa Helen are întâlnire sau Audrey e pe lnternet vorbind urât
sau Sarah plânge pentru că am uitat din nou să o hrănim.
Henry.
Ce?
Jenny, nu.
Henry, despre ce vorbeşti? E vreun fel de glumă?
Nu înţeleg de ce continui să spui aşa nişte lucruri.
Nu e comic.
- Mie mi s-a părut comic. - Mulţumesc.
Henry a inventat toate astea, Jenny. Jenny, ce faci?
"Când o problemă apare trebuie să te mişti. Înainte ca..."
- Jenny, dă-mi scrisoarea. - Asta e?
Asta e tot ce a lăsat ca să explice de ce te-a ales pe tine?
- Versurile de la "Whip lt"? - Are sens pentru mine.
Ce e cu voi două şi cântecul acela? E ridicol. Nu înţeleg.
- Exact! - Ce vrei să spui?
Asta-i ideea? Nu sunt distractivă? Că nu înţeleg lucruri? Că nu fac glume?
Arată-mi scrisoarea ta.
Nu.
Nu? Nu? Cum adică "nu"?
Am spus că tu îmi vei citi scrisoarea iar eu pe a ta.
Asta nu e o scrisoare.
Astea sunt versuri. Versuri fără sens. Asta nu e o scrisoare.
Dacă asta era scrisoare, o puteai citi pe a mea, dar asta nu e o scrisoare.
Nu e o scrisoare?
Poftim?
Eşti o îngâmfată,
crudă, căţea uriaşă.
Bine. Copii.
Cred că e momentul să-l scoatem pe Origami la o plimbare.
Nu, vom pierde lupta.
Dacă ai terminat, cred că aş vrea să servesc desertul.
Tu nu vrei să mă ajuţi, vrei doar să mă judeci.
Să mergem cu toţii şi să o ascultăm pe Jasmine cântând la pian cu o mână.
Vrei doar să demonstrezi că eşti o mamă mai bună, că Lindsay s-a înşelat.
De ce ar trebui să demonstrez asta? Bineînţeles că sunt o mamă mai bună.
O fac dintotdeauna. Dar contează asta? Nu. Ea te-a ales pe tine împotriva mea.
Exact. Ea a ales. Jenny. Nu eu. Eu nu am avut nici un control.
Eşti nervoasă pe mine din cauza unei decizii ce a luat-o ea pentru mine.
Renunţ la tot pentru copiii ăştia, şi tu nu ai nici o idee cum e.
Nu am nici o idee cum e? Cum crezi că am ajuns aşa?
Oricum ar fi este cât se poate de trist şi nedistractiv.
- Cine ţi-a schimbat scutecele? - Nu începe cu asta.
Mama a murit când aveam 7 ani.
- Cine te-a hrănit? Cine te-a îngrijit? - Şi Lindsay a fost acolo.
Lindsay a fost în New York încercând să se facă dansatoare.
iar eu am fost acasă neavând o copilărie normală
deoarece am fost prea ocupată să-ţi fiu mămică.
Şi tu erai Helen Tra-La-La.
Atât de... liberă.
Domnişoara Petrece-Toată-Noaptea iar eu nu am ajuns niciodată să mă simt aşa.
Nici măcar o dată.
Nu vreau să ne mai certăm.
O Ziua Mamei fericită.
42- fault.
- Flagrant. - A mai rămas un minut.
Poate pot să vin să te văd cum mixezi o dată.
Nu ştiu, d-şoară Audrey. Nu învârtesc petreceri pentru copii, ştii?
- Ai un B.I. fals? - Sigur.
Sora Wilson spune că e bine.
Când va juca Henry, mătuşă Helen?
Hei. Antrenorule. Aici nu sunt finalele NBA.
Ce se întâmplă cu "toată lumea joacă"? De ce nu îl bagi şi pe Henry?
3. 2. 1.
Şi Sfânta Barbara câştigă.
- Scuzaţi-mă. - Da?
- Bună, scuzaţi-mă. Care e problema? - Mătuşă Helen, te rog.
Ştiu... Ar putea să fie unul din cei mai buni jucători.
Nu vrea să joace aşa că asta trebuie să o rezolvaţi cu el.
- Tu eşti antrenorul. - Las-o în pace.
Mă voi duce să mă schimb.
Îmi pare rău că am urlat la tine, dar mă certam cu copiii.
Mă cert cu sora mea şi suntem prea încăpăţânate ca să vorbim între noi.
Cred că sunt doar iritată.
Hei, nimeni nu a spus că va fi uşor. Nu-i aşa?
Mda, încearcă să o faci tu.
Avem o grămadă de oameni în jur care o fac.
Mama lui Matt Higgins, a luat un salariu mai mic, nu lucrează acasă.
Şi tatăl lui Tommy Meyers stă cu copiii toată ziua, apoi lucrează noaptea.
Adică, e greu, dar poate fi făcut.
- Hei, ştii ce îţi trebuie ţie? - O bonă. Dar nu-mi permit una.
Ai nevoie de ceva distracţie. Sunt exact persoana care să ţi-o ofere.
Ce faci Duminică?
- Merg la biserică, bineînţeles. - Mda, sigur.
Bună încercare.
- Tu şi copiii, Duminică după masă. - La ce te gândeşti?
Azi suntem la Central Park Zoo, unde o rugăciune e rostită în fiecare
primăvară binecuvântând animalele şi puii noi născuţi.
Pastore.
Dragă Doamne, cu umilinţă te rugăm să binecuvântezi animalele acestea
şi toate creaturile tale din toată lumea.
Binecuvântat eşti tu, Doamne. Amin.
Bine, cine vrea un tur privat al grădinii?
- Da! - Da! În regulă, pastore Dan.
- Chiar ne-am distrat bine. - Şi eu. Sunt Încântat că aţi venit.
- Mulţumim din nou, pastore Dan. - Sigur.
Hei, hei, hei.
Mulţumesc, pastore Dan. Mi-au plăcut leii de mare.
Henry, dă-i aia înapoi. Nu fă asta. Nu e frumos.
- E atât de rău uneori. - Cu toate astea, sunt drăguţi.
Uite, nu sunt foarte bun la astea, aşa că voi întreba direct.
Vrei să ieşi cu mine câteodată?
- Poftim? - Tu şi cu mine, la o întâlnire.
Of, nu. Te-am făcut să îţi abandonezi jurămintele?
Ştiu că probabil crezi că merit, dar nu merit. Întoarce-te la Dumnezeu.
Nu pot fi responsabilă pentru asta.
Hei, Helen. Sunt un pastor, un slujitor Luteran. Pot să ies la întâlniri.
Pot să mă căsătoresc, să am copii, să văd filme murdare.
- Pe bune? - Mda.
Bine. Nu pot vedea filme murdare, însă persistăm pe tema asta, deci, ştii.
- Ce-ai spune? - Sunt cu adevărat flatată, Dan, dar...
Nu pot.
Îmi pare rău. Deşi, m-am distrat de minune azi.
Bine.
- Pastorul Dan m-a invitat la întâlnire - Asta-i aşa de ciudat.
Pot să vă aud. Sunt încă aici, bine? Mergeţi... înăuntru să faceţi asta.
Bună treabă, pastore Dan.
Tipul pe picioroange a fost o inovaţie. Întrece baloanele şi steguleţele.
Mulţumesc atât de mult.
Sunt doi clienţi care rătăcesc pe afară. Focalizează-te pe rătăcitori.
Personal vânzări în parcare, vă rog.
Personal vânzări în parcare.
Personal vânzări?
Leo. Tipul de pe picioroange se uită în bluza mea.
Hei! Mini-Eu, Vezi să nu îţi rup tibia.
Crezi că ajungi?
Bună. Helen Harris. Bine aţi venit la Massey Motors.
- Leo Dileo. - Încântată.
Şi aceea e Rene DeCarlo.
- Bună, Rene. - Bună.
Bine, Leo. Hai să vedem dacă îţi putem găsi ceva ce să îţi placă. Urmaţi-mă.
- Am cumpărat o grămadă de maşini vechi - În fostă proprietate.
Avem un Volvo argintiu frumos acolo. E o maşină de familie. Adică, ai familie.
- Doar un celibatar bogat. - Aşa am crezut şi eu.
Nu vrei maşina asta.
Am uitat că avem păpuşa asta.
Cred că ştiu de ce. Arată ca un tonomat.
Doar câteva dintr-astea au fost făcute. Însemnate doar pentru clienţi speciali.
Ca şi în zilele de demult când tipi ca şi Elvis Presley sau Frank Sinatra
îşi comandau special maşinile direct din fabrică.
- Glumeşti. - Domnule, de trei lucruri nu glumesc:
Elvis, Sinatra şi Lincolnuri.
Dar, după cum spuneam, doar pentru clienţi speciali.
Iubire. Deţin toate chioşcurile de hot-dog din Rockaway.
Nu e plaja, dar, totuşi, îmi permit să plătesc peste preţul ei. Cu banii jos.
Se face un pic de vânt. Eşti sigur că e bine?
- Da, e bine. - Bine. Eşti sigur?
Vrei să cumperi o maşină ce a mai avut proprietar? Atunci hai la Massey Motors
unde mă poţi vedea, Mickey Massey, Este o...
- Mickey. Mickey. - N-o să-ţi vină să crezi. A vândut-o.
La revedere, Leo. Condu cu grijă.
Primeşte o şuncă.
Da. Am vândut-o.
Hei, copii. Am ajuns.
- Avem muştar? - Nu ştiu. De ce?
Pentru că avem şuncă.
Am vândut o maşină.
- Mătuşă Helen! - Pasă lungă, Harry.
- Şi ea îl doboară. - Ai doborât porcul acela.
Nu ştiu.
Bine.
Hei. Ce se întâmplă?
Părinţii lui Hippo sunt încă în vacanţă.
Vom felia şunca.
Eu sunt bărbatul. Eu ar trebui să o feliez.
Tu nu eşti bărbat.
- Au fost plecaţi de mult timp. - Asta pentru că sunt chiar departe.
Unde au plecat?
Iubire?
Sarah, unde au plecat?
În Rai.
Aşa e, drăguţă.
Aşa e.
Şi acum nu mai e nimeni să-i ţină o aniversare.
- Când e ziua lui Hippo? - Acum.
Acum?
Spune "Hippo."
Hippo.
- Merită păstrată. - Super.
Vince, mulţumesc că faci asta într-un aşa termen scurt.
Se vede că ai schimbat anturajul.
Da, păi seara asta e una foarte specială. Vezi, e Hippo...
Scuză-mă, VlP-urile. Scuză-mă.
Hei. Vince. Vrem să sărbătorim, Devon doar ce a primit noua campanie Polo.
Da, el e tipul cu lenjeria de la Ralph Lauren.
Felicitări.
Hei. Devon. Felicitări.
- Sunteţi gata pentru desert? - Da, vă rog.
- Doriţi cafea sau ceai? - Aş putea primi un capucino, vă rog?
- Decofeinizat. Eu aş vrea unul normal. - Bine.
Şi eu doresc un Singapore Sling.
Hei. Jerome. Scuză-mă. Jerome.
Bună. Crezi că ai putea cânta "La Mulţi Ani"?
- A cărui copil e ziua? - De fapt e ziua lui Hippo.
- Vrei să cânt pentru un Hippo? - Da.
- Mă voi ocupa eu. - Mulţumesc.
În regulă. Ce avem? Schelete.
Încă un rând de cherry dublu Shirley Temples.
Of, nu, nu. La 12,50 dopul, nu cred.
Şi asta e pentru tine, Helen. Complimente de la domnul de acolo.
Mulţumesc.
Acuma. Să-i dăm drumul.
Pentru Hippo.
Suflă în lumânare.
- Aşteptaţi! Nilma! - Toată lumea, în maşină.
- Staţi. Am uitat banii pentru prânz. - Nu, nu. Am împachetat prânzul.
Dacă vor să cumpere o carte sau ceva...
Tu relaxează-te. Eşti o femeie liberă acum. Mergi şi distrează-te.
Ar trebui să ne întoarcem la cinci fix de la muzeu.
Distraţi-vă.
Bună Helen. Vrei să joci domino cu mine şi Artie pe sandvişuri?
Of, nu. Am atâtea de făcut. Mulţumesc.
Atunci, poate altă dată.
- Helen. - Hei.
Sunt... Sunt bine. Eu doar...
Vroiai să vezi dacă ai curajul să treci pe la mine după ce mi-ai dat Heisman?
- Poftim? - Heisman. Dă-te înapoi.
Of, ştiu, dar...
- Eşti liber? - Poftim?
- Eşti liber? - Nu. De fapt nu sunt.
Am o întâlnire la prânz.
Cu toate astea, poţi veni cu mine.
Pastorul Dan, portarul sfânt, tocmai l-a fentat pe Părintele Rodriguez.
Avem cu noi un arbitru oaspete, doamnelor şi domnilor.
E un veteran de zece ani de la Ice Capades,
Domnul Scotty Buttons.
Te acoperim noi.
Scorul e şase la şase.
Gol înscris de rabinul Levine.
Da!
Reveniţi săptămâna viitoare când Clerul Forţei se luptă cu Mormonii Furtunoşi.
Erau cu adevărat patru oameni ce trăiau într-un apartament cât o cutie de pantofi
deoarece nu-şi permiteau chiria. E atât de scump. E ridicol.
Da.
Mulţumesc.
M-am distrat chiar minunat.
Dan.
Îmi pare rău. E un pic cam ciudat, nu crezi?
Ce? Pentru că sunt pastor?
Păi, ştii, de obicei aleg femeile trăznite care sunt atrase de asta
sau chinuite de păcate pe care nu le pot depăşi.
Nu crezi că sunt sexy?
- Pentru că nu mă dau după petreceri? - Eu nu am spus asta.
Opreşte-te.
Dă-mi voie să-ţi spun ceva.
Am veşti pentru tine, doamnă mică.
Sunt sexy.
Da, sunt bărbatul sexy al Domnului,
şi ştiu asta.
Aşteaptă.
Acum, asta a fost cam sexy.
Nilma,
l-ai cunoscut pe directorul şcolii noastre?
- Bună. - Bună.
Bună.
- Eu trebuie să plec. Mulţumesc. - Da. Mulţumesc.
Deci... cred că vom lua toţi 10.
- Da! - În regulă. OK.
Hai, Helen! Hai, Helen!
- Nu e chiar atât de grav, Dan. - A fost prinsă combinându-se cu BZ.
- OK, nu e chiar atât de bine. - Fugind de la ore.
- Nici asta nu e chiar atât de bine. - În balconul bisericii mele.
Cum pot să o mustrez
pentru ceva cu care am fost prinşi şi noi acum câteva zile?
Deoarece tu eşti adultul iar ea e copilul.
Trebuie să înţeleagă că eşti serioasă. Copii au nevoie de limite. Ştii asta.
Dar, mătuşă Helen, e ceva important că elevul acela m-a invitat la bal.
Adică, ce ai vrea să fac? Să caut un altul?
Da.
Vreau să te tratez ca şi pe un adult, însă nu vreau să mergi la bal cu BZ.
Dacă mergi cu el, voi fi foarte dezamăgită.
- Bine. - Bine.
- Deci, mă vei ajuta să caut o rochie? - Da. Îţi voi găsi o rochie.
Bine.
- În balconul bisericii? - Părea o idee bună la momentul acela.
- Aşa o sa mergi în Iad. - Hei.
Păianjen.
Bine. Leagăn.
În regulă, băieţi. Aruncaţi.
Bine. Mergeţi la duşuri.
Henry, adună mingile.
Hei. Dă-mi una dintr-alea.
Haide.
Să-i dam drumul. Aruncă.
Haide. Trebuie să te încălzeşti pentru jocul tău.
Asta fac. Nu se vede?
Yahoo.
Henry.
Henry?
Hai să discutăm.
Îţi plăcea să faci sport.
Stai jos.
Tu jucai baschet cu tatăl tău până era prea întuneric să mai vezi coşul.
Chiar şi când ratam, puncta.
Îi spunea "Dându-mi avantajul întunericului."
- E in regulă să zâmbeşti despre asta - Nu, nu e.
- Şi e în regulă să faci sport. - Nu.
- De ce? - Pentru că el nu se mai poate juca.
Deoarece toţi continuau să spună că mama şi tata sunt în Rai
şi se uită întotdeauna în jos la noi.
Păi, dacă se uită, nu-l voi face să se simtă prost că nu joacă.
Ca şi cum te-ai distra fără el, învârtind cuţitul în rană?
Da.
Henry. Singurul lucru mai trist e că ei nu sunt aici
şi că nefiind aici, tu nu vei face ceea ce îţi place.
- Ei vor ca tu să fii fericit. - Dar atunci e ca şi cum i-aş uita.
Nu, nu e aşa.
Nu.
Deoarece de fiecare dată când zâmbeşti,
sau râzi,
sau te bucuri de viaţă,
va transforma visurile lor în realitate.
De altfel, dacă se uită în jos,
chiar vrei ca ei să fie blocaţi să vadă un joc prost?
Nu. Tata urăşte un joc prost.
Haide.
Da!
Da, sunt casierul clasei mai mari, şi eu doar...
Vreau să spun că sunt onorat să o înso- ţesc pe Audrey la bal în seara aceasta.
Vreau să ştiţi asta.
Mulţumesc.
Respiră.
Hei. Uite. Am o perucă.
Voi veni acum.
Cum arăt?
Arăţi ca exact ca şi mama ta.
Mulţumesc, Peter.
- Bine. Vom merge acum. - Aşteaptă.
Vreau să... Trebuie să facem o poză.
Bine. Apropiaţi-vă. Zâmbiţi.
În regulă, bine aţi venit la balul "Poduri ale prieteniei".
Urmează: alegerea fetelor.
Am auzit că este chiar ceva punci în vodcă.
Băieţi, alegerea voastră mai târziu.
- Cine e? - Regele balului.
Hei, am crezut că vom avea un bal mic al nostru. Unde sunt copiii?
Dorm.
Directorul nu ar trebui să păzească balul?
Nu-ţi fă probleme. LaGambina o supraveghează pe Audrey.
Ce e asta?
- Ar trebui să răspund. - Bine.
Alo.
Poftim?
- Of... Ce? - Îmi pare rău.
Mă puteţi auzi acum? Da. Sunt doamna LaGambina.
Da, bună, nu vreau să vă îngrijorez, însă Audrey nu e aici.
A ajuns cu Peter, dar se pare că a plecat cu BZ.
Înţeleg. Mulţumesc de telefon.
Dan. Era de le şcoală. Audrey a plecat de la bal cu BZ.
Şi au auzit nişte copii spunând că BZ se lăuda că o duce la un motel.
- Ce motel? - Nu vor să spună.
Bine. Îmi vor spune mie. Vino încoace.
- Eu... Ştiam eu. - Nu te îngrijora.
Te voi suna de la bal. Nu te îngrijora.
Audrey.
Ed, ştiai că o grămadă de celebrităţi se cuplează acum? Nu e interesant?
- Alo. - Ed. Sunt Helen.
Am nevoie de Jenny.
E Helen.
Serios?
Alo?
- Hei. - Ce ai aflat?
Mulţumesc.
- Deci ce ştii? - Încă nimic.
Dan e la sala de sport să vadă dacă poate afla ceva de la prietenii lui BZ.
Nu. Mulţumesc pentru timpul acordat.
Jenny, am sunat la 20 de moteluri. BZ are maşină, ar putea fi oriunde.
Ar putea fi în mijlocul Ronkonkomei din câte ştim noi.
- I-ai dat o carte de credit? - Nu.
Bine. Şi ale tale? Verifică-ţi portofelul.
Iau o banană
- Visa-ul meu lipseşte. - Bine.
Sun la Visa şi verific activităţile recente. Dacă a folosit-o vor şti ei.
- Ca un detectiv. - Nu. Sunt o mamă.
- Am nevoie de tine, Nilma. - Lasă-mă la ei.
Nu, nu. Ai putea avea grijă de Henry şi Sarah, te rog? Îţi explic mai târziu.
Ravi, ai grijă de copii. O voi ajuta pe Helen din nou. Bine?
Uite. Dacă nu-mi spuneţi, vă voi suspenda atât de mult,
încât veţi primi şomaj când veţi absolvi.
unde sunt?
Jenny, îmi pare rău că a trebuit să vii până aici.
E în ordine. E în ordine. E în ordine.
- Audrey? - Helen, ştiu unde sunt copiii.
Dan. Şi noi. Suntem la jumătatea drumului.
Bine. Ne întâlnim acolo.
Nu. Nu. Asta e ceva ce trebuie să fac singură.
- Ar trebui să vin cu tine. - Dan, te rog...
Alo?
Ne apropiem. E la capătul străzii.
Acolo e.
- Nu ştiu doamnă, nu ştiu. - Dă-mi cheia.
Uite, sunt legi împotriva acestor lucruri.
Sunt legi împotriva închirierii camerelor minorilor. Acum dă-mi cheia.
- Nu vreau nici un necaz, acum. - Dă-mi cheia.
- Am nevoie de ea înapoi. N-o pierdeţi. - Ce? Crezi c-aş vrea să locuiesc aici?
Mai bine aş dormi într-un câmp, nebunule. Haide.
- Acum, a spus că sunt la 205. Bine? - Bine.
- Trebuie să intri cu armele arzând. - Ştiu.
- Arde-le câteva, bine? - Ştiu, am înţeles.
- Ia iniţiativă şi scoate-o de acolo. - Bine.
Bine, deci spune doar "menajera" sau ceva şi deschide uşa.
Nu pot să o fac.
Poftim?
Nu pot face asta. Nu pot intra. Mă va urî.
- Te va urî dacă nu o faci. - Nu o pot face.
Jenny. Nu sunt ca tine. Bine? Nu o pot face.
Te rog, doar...
Te rog.
Bine. Bine.
- Menajera. - Am adormit deja.
Ai putea reveni dimineaţa, te rog?
Mătuşă Jenny. Ce cauţi aici? Cum ai aflat...
Ai zece secunde să îţi aduni lucrurile şi să intri în maşină.
Stai. Zece...
Nu eşti mama mea, dacă nu ai observat.
Nu. Dar te iubesc foarte mult
şi voi fi cel mai groaznic coşmar al tău dacă nu intri în maşină acum.
- Şapte, şase... - Dar nu suntem gata să plecăm încă.
Nu sunteţi gata? Păi... Păi, sunteţi gata pentru asta?
Nu cred. Sunteţi gata să fiţi părinţi?
Nu cred.
Patru,
trei...
Eşti fericită? Mi-ai ruinat toată viaţa.
Păi, o vom repara mai încolo.
Doi...
- Tu. - Relaxează-te. Mămico.
- Hei. - E totul în regulă.
- Să nu-mi vorbeşti aşa. - E doar un bal.
Ascultă-mă. Dacă vreodată mai clipeşti măcar înspre ea,
pot şi te voi îngropa atât de adânc în pământ
încât căldura pământului îţi va incinera fundul tău jalnic.
- Mă înţelegi? - Da doamnă.
Apropo, nu eşti o persoană rea,
dar e un comportament foarte rău.
Foarte rău.
Plecaţi. Nu voi mai vorbi cu nici una din voi.
Va fi bine. Va fi în regulă.
Îmi pare bine că v-am cunoscut. Şi mulţumesc pentru ajutor.
- Sigur. - Aşa. Vino încoace.
Deci, voi veni să îi ajut la împachetat pe copii dimineaţa, şi...
Faci ceea ce trebuie.
Aşa e.
Bine.
Noapte bună.
Noapte bună, Jenny.
Vrei să îţi fac o cană de ceai?
Nu, mulţumesc.
Cred că îmi va fi mai bine dacă ai pleca.
De ce?
Nu sunt o mamă.
Nu sunt bună de prietenă. Nu sunt curajoasă.
Nu sunt nimic din ce ai nevoie.
- Hei, Helen. - Nu, te rog.
Nu.
Te rog, Dan.
Bine. Deci dacă vrei să vii Duminica, bine, şi să îţi dai tu seama.
Bine? Şi apoi ia-ţi rămas bun de la copii.
Hei.
Să ai grijă ca Hippo să aibe o lumină ca să nu se sperie de întuneric. Bine?
- Henry. - Nu-ţi fă griji.
Bine.
Ştiu că eşti supărată.
Şi eu aş fi la fel.
Dar, de fapt, Audrey, mă gândesc doar la tine.
Am ceva pentru voi.
M-am gândit că vă va plăcea.
Asta e drăguţ.
Bine, spuneţi-i la revedere la Helen.
lbsen a scris, "Nu toate femeile sunt făcute să fie mame."
Si trebuie să-i dau dreptate. Moda şi familia nu se împacă.
Dar, ştii, pot exista şi excepţii.
Excepţii?
- Ai dori nişte ceai? - Nu, mulţumesc. Excepţii ca...?
Tinka.
Vrea să fii agentul ei, peste toate.
Şi, cum ea ne aduce printre cele mai multe venituri acum...
Te vreau înapoi.
Apeşi pe butonul acesta. Face acel bum puternic. Mai încet. Bine? Mai încet.
Mulţumesc.
- Hei, Helen. - Hei.
E gata pentru azi sau vrei să mergi să mânci?
Nu. Mă voi duce doar acasă.
Mm-mm. Miroase a răsărit.
Bună. Sunt Mickey Massey... Sunt căsătorit de mult timp
dar eu şi nevasta mea nu avem copii şi maşinile au devenit copiii mei.
Ştiu. Asta sună obsesiv.
Dar nu ştiţi ce bucurie am când le găsesc o casă bună.
Adică, uitaţi-vă la frumuseţile astea. Ce anume nu poate fi iubit?
Massey Motors. Vizitaţi-ne. Îmi iubesc maşinile. Şi voi le veţi iubi la fel.
Massey Motors. În Queens.
Acum înapoi la filmul de Sâmbătă de la ora şase.
- Un telefon, d-le Massey. Nevasta d-voastră.
Mulţumesc. Mulţumesc, Sharon. Bună, Diane.
Of, te rog, arăt ca de obicei.
Noapte bună, Tim. Mulţumesc mult.
Sigur voi... Stai un minut.
- Bună. - Helen, te-ai întors la lucru.
Nu. Nu, Mickey. Trebuie să împrumut disperat o maşină. E o urgenţă.
- Sigur. Ia una din cele de test. - Bine.
Hei, arătai bine la TV.
Am arătat bine, dar am vândut o maşină? Îmi pare rău.
- Eddie, am nevoie de maşina asta. - No o poţi lua. E a d-lui Massey...
Ştiu, dar e singura ce are rezervorul plin. Trebuie să plec.
Cu ce star de cinema seamăn? Păi...
Helen. Cred că nu ai înţeles bine.
Ed. Ed, pe cine ştim noi cu un Jaguar?
Poate e vreo celebritate ce vrea să se lege de tine.
Origami. Origami.
Origami.
Helen.
- Am venit după copiii mei. - Bine. Ascult.
Nu mai ştiu cine sunt fără ei. Am nevoie de ei şi îi vreau înapoi.
Bine, lasă-mă să văd dacă am înţeles.
Ai nevoie de ei pentru că tu îi vrei,
pentru că tu nu ştii cine eşti tu fără ei.
Vezi, tot ceea ce aud e "tu, tu, tu"
Dar nu poate să fie despre tine. Trebuie să fie despre ei.
Ce anume nu înţelegi? Îi iubesc pe copiii ăştia.
Nu s-a pus problema niciodată dacă îi iubeşti sau nu.
Era dacă îi poţi creşte sau nu.
Puterea de a-i lua înapoi e a ta.
Asta nu e o luptă între tine şi mine.
Asta sunt eu rugându-te să faci ceea ce e bine pentru toţi.
Copiii nu sunt pregătiţi. E oricum prea târziu să plece undeva în seara asta.
Ed, l-ai putea lăsa afară pe Origami?
Haide. Bazele sunt încărcate. Urmează Jeter.
Mă întorc imediat. Ed.
Adică, nu-l auzi?
Bună.
Hei. Henry, Audrey. Mi-a fost dor de voi.
- Aţi auzit toate astea? - Da, am auzit.
Hei, l-ai lăsat pe lrwin acasă. De ce?
Nu e lrwin cu adevărat.
lrwin avea un schelet si oase încrucişate desenate de mine pe burtă.
De ce nu ai spus nimic?
Părea că nu vrei ca eu să ştiu.
Sarah, dragă, de ce nu mergi să te joci cu ţestoasa şi să îi cauţi un nume?
Nu mă puteam obişnui cu ideea ca tu să pierzi ceva la care ai ţinut atât.
Pot să îl pun într-un castron?
Da.
Sarah, vrei să-l ajuţi pe Henry cu ţestoasa?
Pot să îl numesc Hippo?
De ce vrei să numeşti orice Hippo?
Pentru că îl ştiu pronunţa.
Audrey, drăguţă, mi-ai putea face un favor şi să-mi aduci portofelul tău?
De ce?
Ai putea doar să o faci, te rog?
Deschide-l şi dă-mi BI-ul tău fals.
- De ce? - Pentru că am spus eu. De aceea.
Nu ţi-l voi da. Nu sunt un copil.
Ba da, eşti.
Eşti un copil, Audrey, şi ai dreptul la o copilărie
şi ar trebui să lupţi pentru ea.
Dar dacă nu, atunci o voi face eu. Acum dă-mi BI-ul.
Asta a fost foarte matur.
M-ai păcălit. Am crezut că eşti de partea mea, dar eşti exact ca ea.
Te urăsc.
Nu mă auzi? Te urăsc.
Păi,
va trebui să trăiesc cu asta.
Păi, nu trebuie să decidem în seara asta.
Jenny. Ce faci?
La început nu am fost de acord cu scrisoarea asta
dar...
Stai jos.
Nu, cred că mă voi legăna. De fapt, ştii ce se spune?
- Ce? - Nu e gata până nu se leagănă grăsana.
Vezi? Pot să glumesc.
"Dragă Jenny,
dacă citeşti asta, ştii că nu mai sunt,
şi că am rugat-o pe Helen să aibe grijă de copii."
Şi probabil că te-ai crizat.
Da, e o alegere surprinzătoare,
considerând că eşti cea mai bună mamă pe care am cunoscut-o vreodată
Dacă găseşti scrisoarea ciudată, înţelege că Paul fii-totdeauna-pregătit
m-a convins să o scriu acum, cât timp copiii sunt tineri.
Trebuie să ştii din experienţă că atunci când e să alegi
pe altcineva să-ţi crească copiii,
nimeni nu pare bun.
Nimeni nu e ca tine.
Şi aşa alegi pe cineva care îţi seamănă cel mai mult.
Cineva care le va da copiilor o parte din adevărata lor mamă.
Mama care a plecat şi nu au avut niciodată şansa să o cunoască.
În atât de multe cuvinte, ne asemănăm atât de mult.
De aceea o aleg pe Helen.
Sunt toţi ai tăi.
Bineînţeles, se va certa de multe ori cu ei,
şi întotdeauna va găsi o cale de împăcare.
Bine ai venit în rândul mamelor.
Ştiu ca uneori încurcă lucrurile şi face greşeli mari.
Pe de altă parte, are şi reveniri spectaculoase.
Respect-o, Jenny. Dă-i o şansă.
Suntem o familie şi mă bazez ca tu să îi ţii pe toţi împreună.
Ştiu că Helen va avea nevoie de un oarecare ajutor
pentru a învăţa să fie mama copiilor mei,
dar te am pe tine pentru asta,
şi cine ar fi mai bun?
Bine.
Până la urmă, tu ai crescut-o pe Helen.
O vei învăţa cum să fie mamă. Exact cum ai învăţat-o să lege şireturile.
Încă te mai aud spunându-i:
"Iepuraşul merge în jurul copacului şi în vizuină."
Trage tare.
Da!
Era şi timpul, Sarah.
Traducerea şi adaptarea: n-joy
TVQS (Tv Quality Subtitle)